Gyvūnų pavadinimų (zoonimų) sudarymo metodai - Frankowska-Kozak, Božena (Respectus Philologicus, 2002)
Darbo tikslas - apibendrinti vardų teikimo proceso lingvistinio tyrimo rezultatus ir gyvūnų tikrinių vardų darybos tendencijas. Šiuo metu zoonimai yra produktyvi tikrinių vardų grupė. Pastebėta, kad renkantis gyvūno tikrinį vardą, yra vartojami įvairūs įvardijimo būdai. Transonimizacija (jau egzistuojančio vardo perėjimas iš vienos žodžių klasės į kitą) pasitaiko antroponimuose, toponimuose, etnonimuose, hidronimuose ir chrematonimuose. Dažniausiai vartojami oficialūs ir neoficialūs antroponimai, kurie funkcionuoja kaip zoonimai. Paprastai viską lemia emocinis veiksnys, atspindintis vietinius pomėgius ar antipatijas. Gyvuliai (arkliai, katės ar avys) vadinami žmonių vardais: kaimynų, giminių ar buvusių šeimininkų. Jiems būdinga ekspresyvi funkcija. Pavyzdžiui, Walka (kiaulės) - tai sutrumpintas šeimininko Walkenur’o vardas. Onimizacija, t. y. bendrinio daiktavardžio vartojimas tikrinio vardo reikšme, yra kitas zoonimų kūrimo būdas. Bendriniai daiktavardžiai iš įvairių funkcinių kalbos sričių, pavyzdžiui: Mlaskacz - kiaulės vardas nuo žodžio mlaskać - čepsėti. Vartojami ir profesiniai žargonizmai, pavyzdžiui: Wiśnia - katės vardas. Mokinių žargone „wiśnia“ - tai socialinių taisyklių nesilaikantis žmogus, o katė dažnai pridaro žalos. Taip pat yra vartojami ir vietiniai dialektai. Derivacijos procesai - tai dar vienas zoonimų sudarymo būdas. Yra vardų, kurie sudaryti afiksacijos būdu. Vyrauja priesagos, iš kurių pačios produktyviausios yra -ek, -ka, -ik, -us, -uch, -uska, -ula. Tyrinėti vardai atskleidžia žodžių darybos tendencijas vakarų Pomeranės gyventojų šnekamojoje kalboje.