Siekiant apginti Dostojevskį ir detektyvą - Бержайте, Дагне (Literatūra, 2010)
Straipsnyje, kurį iš pirmo žvilgsnio galima būtų vadinti „skaitytojo užrašais“, pasitelkus kiek ironišką diskursą, sąlygotą paties pasirinkimo objekto, aptariami du pastaraisiais metais leidykloje „Tyto Alba“ išversti ir gana gerai Vakarų literatūros pasaulyje vertinami šiuolaikinio britų rašytojo R. Morriso romanaiŠvelnusis kirvis ir Kerštingas potroškis. Šie du detektyvinio žanro romanai, kurių veiksmas vyksta 19-o amžiaus Rusijoje, Peterburge, skaitytojo dėmesį neabejotinai patraukia daugiau ar mažiau atpažįstamomis (o tai priklauso nuo romanų skaitytojo literatūrinės „patirties“) rusų klasiko F. Dostojevskio kūrybos ir asmeninio gyvenimo aliuzijomis, o taip ir kitų Dostojevskio amžininkų, tokių, kaip Gogolis ar L. Tolstojus, personažų vardais ir „situacijomis“ iš jų literatūrinio gyvenimo. Straipsnio tikslas – „atpažinus“, identifikavus paslėptus rusų literatūros klasikos „kodus“, pabandyti perskaityti Moriso romanus kaip jau gana įprastus šiuolaikinės literatūros pasaulyje „sikvelus“ (literatūros „tęsinius“) ir išsiaiškinti naujai pasiūlyto „žaidimo skaitytojams“ taisykles. Paraleliai straipsnyje aptariamos ir kai kurios detektyvo, kaip vieno populiariausių, daugumos „neprofesionalų“ nuomone, „masinės literatūros“ žanro, problemos.