Abstract
Šiame straipsnyje yra analizuojamas atsiradimo sampratos kitimas ankstyvųjų filosofų fragmentuose, be to, šiuo tyrimu bandoma paneigti Solmseno tezę, kad Epikūro spontaniško genesis atmetimas nėra susijęs su ikisokratine filosofija. Analizuojant parodoma, kad graikų kalboje veiksmažodis γ%γνεσθαι apėmė dvi genesis schemas: parentalinę ir transformacinę. Ikisokratiniai filosofai tik pamažu perėmė transformacinę genesis schemą. Herakleitas ir pitagorininkai naudojo savo filosofijoje transformacinę schemą, bet nevartojo veiksmažodžio γ%γνεσθαι šiai schemai išreikšti. Filosofinės γ%γνεσθαι vartosenos lūžio taškas buvo Parmenido atliktas loginės-erdvinės diferenciacijos tyrimas. Parmenido semantinė inovacija slypėjo naujoje prielinksnio παρ@ reikšmėje, kuri nurodė ne vien erdvinius, bet ir loginius santykius. Todėl Parmenido kalboje pasakymas γ%γνεσθα% τι παρ’ αųτ^ reiškė greičiau „gimti kažkam, skirtingam nuo paties“ nei „gimti kažkam šalia paties“. Parmenido tezė, kad genesis implikuoja neigimą, buvo perimta Meliso, tačiau pastarasis nevartojo veiksmažodžio γ%γνεσθαι išreikšti transformaciją. Norėdamas perteikti transformacinius arba kokybinius kitimus, jis vartojo (I) sudėtinius pasakymus (γ%γνεσθαι + būdvardis) arba (II) vartojo γ%γνεσθαι su priešdėliu, arba (III) rinkosi kitus žod žius: μετακοσμε½ν „pertvarkyti”, ¢τεροιοŅσθαι „pasikeisti (rūšies atžvilgiu)“, μεταπ%πτειν „pasikeisti“. Meliso vartosena rodo, kad jis kur kas tiksliau tematizavo atsiradimo ir transformacijos reikšmes nei Parmenidas. Vėliau ėjo du filosofiniai atsakymai į eleatų genesis kritiką. Empedoklis bandė sieti γ%γνεσθαι su φ&ειν ir jo vediniais, todėl jam genesis reiškė elementų susijungimą ir išsiskyrimą. Anaksagoras perėmė panašią genesis schemą, bet jam kiekviena transformacija privalėjo būti sąlygojama pirminės medžiagos. Šitaip Anaksagoras pradėjo taikyti genesis schemoje reguliarumo principą. Atomistai perėmė iš Anaksagoro reguliarumo principą; jų diskusija su Anaksagoru matyti Leukipo B 2 fragmente. Yra galimi du šio fragmento perskaitymo būdai: aitiologinis ir teleologinis. Šiame straipsnyje pateikiamos interpretacijos išvados remia teleologinį šio fragmento perskaitymo būdą, todėl laikytina, kad šis fragmentas parodo reguliarumo svarbą ankstyvųjų atomistų genesis sampratoje. Taigi Epikūro suformuluotas savaiminės genezės atmetimas rėmėsi ankstyvųjų atomistų genezės samprata.
Downloads
Download data is not yet available.
Most read articles by the same author(s)
-
Eugenija Ulčinaitė,
Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės paveldo metamorfozės XIX amžiaus Lietuvos literatūroje
,
Literatūra: Vol. 48 No. 1 (2006): Lithuanian Literature
-
Linara Bartkuvienė,
The formal properties of Virginia Woolf’s novel “The Waves”: polylogue participants
,
Literatūra: Vol. 48 No. 4 (2006): World Literatures
-
Mintautas Čiurinskas,
Confessional interaction and seeking to find confessional identity in the Grand Duchy of Lithuania from the end of the 16th to the first part of the 17th century: accents in the Vita Josephi Velamini Rutski (1640) by Raphael Korsak
,
Literatūra: Vol. 48 No. 7 (2006): Special Issue
-
Eglė Kačkutė,
Migrant Maternal Subjectivity in Betty Quan’s "Mother Tongue"
,
Literatūra: Vol. 57 No. 4 (2015): World Literatures
-
Violeta Katinienė,
Die Sprechenden Mauern in den Romanen Das Provisorium von Wolfgang Hilbig und Die Murmelnde Mauer von Sigitas Parulskis
,
Literatūra: Vol. 56 No. 4 (2014): World Literatures
-
Viktorija Daujotytė-Pakerienė,
Between Philosophy and Self-Reflection
,
Literatūra: Vol. 62 No. 1 (2020): Literature
-
Audronė Kučinskienė,
Nec ut interpres, sed ut orator: Ciceronas – vertėjas
,
Literatūra: Vol. 53 No. 3 (2011): the Classics
-
Павел Лавринец,
Дегуцкий летописец
,
Literatūra: Vol. 47 No. 2 (2005): Russian Literature
-
Gintaras Beresnevičius,
Lithuanian and Polish historiography on Lithuanian mythology of the first half of the 19th century
,
Literatūra: Vol. 48 No. 5 (2006): Special Issue
-
Regina Rudaitytė,
Author Guidelines and Bibliographic Data
,
Literatūra: Vol. 61 No. 4 (2019): Literature