Abstract
Šiame straipsnyje yra analizuojamas atsiradimo sampratos kitimas ankstyvųjų filosofų fragmentuose, be to, šiuo tyrimu bandoma paneigti Solmseno tezę, kad Epikūro spontaniško genesis atmetimas nėra susijęs su ikisokratine filosofija. Analizuojant parodoma, kad graikų kalboje veiksmažodis γ%γνεσθαι apėmė dvi genesis schemas: parentalinę ir transformacinę. Ikisokratiniai filosofai tik pamažu perėmė transformacinę genesis schemą. Herakleitas ir pitagorininkai naudojo savo filosofijoje transformacinę schemą, bet nevartojo veiksmažodžio γ%γνεσθαι šiai schemai išreikšti. Filosofinės γ%γνεσθαι vartosenos lūžio taškas buvo Parmenido atliktas loginės-erdvinės diferenciacijos tyrimas. Parmenido semantinė inovacija slypėjo naujoje prielinksnio παρ@ reikšmėje, kuri nurodė ne vien erdvinius, bet ir loginius santykius. Todėl Parmenido kalboje pasakymas γ%γνεσθα% τι παρ’ αųτ^ reiškė greičiau „gimti kažkam, skirtingam nuo paties“ nei „gimti kažkam šalia paties“. Parmenido tezė, kad genesis implikuoja neigimą, buvo perimta Meliso, tačiau pastarasis nevartojo veiksmažodžio γ%γνεσθαι išreikšti transformaciją. Norėdamas perteikti transformacinius arba kokybinius kitimus, jis vartojo (I) sudėtinius pasakymus (γ%γνεσθαι + būdvardis) arba (II) vartojo γ%γνεσθαι su priešdėliu, arba (III) rinkosi kitus žod žius: μετακοσμε½ν „pertvarkyti”, ¢τεροιοŅσθαι „pasikeisti (rūšies atžvilgiu)“, μεταπ%πτειν „pasikeisti“. Meliso vartosena rodo, kad jis kur kas tiksliau tematizavo atsiradimo ir transformacijos reikšmes nei Parmenidas. Vėliau ėjo du filosofiniai atsakymai į eleatų genesis kritiką. Empedoklis bandė sieti γ%γνεσθαι su φ&ειν ir jo vediniais, todėl jam genesis reiškė elementų susijungimą ir išsiskyrimą. Anaksagoras perėmė panašią genesis schemą, bet jam kiekviena transformacija privalėjo būti sąlygojama pirminės medžiagos. Šitaip Anaksagoras pradėjo taikyti genesis schemoje reguliarumo principą. Atomistai perėmė iš Anaksagoro reguliarumo principą; jų diskusija su Anaksagoru matyti Leukipo B 2 fragmente. Yra galimi du šio fragmento perskaitymo būdai: aitiologinis ir teleologinis. Šiame straipsnyje pateikiamos interpretacijos išvados remia teleologinį šio fragmento perskaitymo būdą, todėl laikytina, kad šis fragmentas parodo reguliarumo svarbą ankstyvųjų atomistų genesis sampratoje. Taigi Epikūro suformuluotas savaiminės genezės atmetimas rėmėsi ankstyvųjų atomistų genezės samprata.
Downloads
Download data is not yet available.
Most read articles by the same author(s)
-
Rūta Šlapkauskaitė,
Under the Spell of Multiculturalism: Irene Guilford’s The Embrace and Antanas Šileika’s Buying on Time
,
Literatūra: Vol. 50 No. 4 (2008): World Literatures
-
Галина Михайлова,
Between a Granite Vase and Palace Doors. Once again about the Summer Garden by Anna Akhmatova
,
Literatūra: Vol. 60 No. 2 (2018): Russian Literature
-
Наталья Ковтун,
Сонечки в новейшей русской прозе: к проблеме художественной трансформации мифологемы софийности
,
Literatūra: Vol. 53 No. 2 (2011): Russian Literature
-
Таисия Лаукконен,
Новая искренность советской поэтессы: «Последние стихи» Елены Ширман
,
Literatūra: Vol. 52 No. 2 (2010): Russian Literature
-
France Grenaudier-Klijn,
L’objet-valise chez Patrick Modiano: une réticente nostalgie – «Villa triste », «Chien de printemps» et «Pour que tu ne te perdes pas dans le quartier»
,
Literatūra: Vol. 59 No. 4 (2017): World Literatures
-
Jadvyga Krūminienė,
John Donne’s Homilies: Paradox as an Instrument of Theopoetic Evocation
,
Literatūra: Vol. 46 No. 4 (2004): World Literatures
-
Ирина Куликова,
Тип служанки в русской комедии XVIII века
,
Literatūra: Vol. 52 No. 2 (2010): Russian Literature
-
Inga Bartkuvienė,
Entwürfe der Subjektivität in der Lyrik Paul Celans (Sprachgitter)
,
Literatūra: Vol. 52 No. 4 (2010): World Literatures
-
Mgr. Aneta Petrová,
Czech, Slovak, and Lithuanian Conceptions of Essay – Two Genres
,
Literatūra: Vol. 57 No. 1 (2015): Lithuanian Literature
-
iktorija Daujotytė-Pakerienė,
Esoterism in Literature and in Literary History
,
Literatūra: Vol. 47 No. 1 (2005): Lithuanian Literature