Abstract
Šiame straipsnyje yra analizuojamas atsiradimo sampratos kitimas ankstyvųjų filosofų fragmentuose, be to, šiuo tyrimu bandoma paneigti Solmseno tezę, kad Epikūro spontaniško genesis atmetimas nėra susijęs su ikisokratine filosofija. Analizuojant parodoma, kad graikų kalboje veiksmažodis γ%γνεσθαι apėmė dvi genesis schemas: parentalinę ir transformacinę. Ikisokratiniai filosofai tik pamažu perėmė transformacinę genesis schemą. Herakleitas ir pitagorininkai naudojo savo filosofijoje transformacinę schemą, bet nevartojo veiksmažodžio γ%γνεσθαι šiai schemai išreikšti. Filosofinės γ%γνεσθαι vartosenos lūžio taškas buvo Parmenido atliktas loginės-erdvinės diferenciacijos tyrimas. Parmenido semantinė inovacija slypėjo naujoje prielinksnio παρ@ reikšmėje, kuri nurodė ne vien erdvinius, bet ir loginius santykius. Todėl Parmenido kalboje pasakymas γ%γνεσθα% τι παρ’ αųτ^ reiškė greičiau „gimti kažkam, skirtingam nuo paties“ nei „gimti kažkam šalia paties“. Parmenido tezė, kad genesis implikuoja neigimą, buvo perimta Meliso, tačiau pastarasis nevartojo veiksmažodžio γ%γνεσθαι išreikšti transformaciją. Norėdamas perteikti transformacinius arba kokybinius kitimus, jis vartojo (I) sudėtinius pasakymus (γ%γνεσθαι + būdvardis) arba (II) vartojo γ%γνεσθαι su priešdėliu, arba (III) rinkosi kitus žod žius: μετακοσμε½ν „pertvarkyti”, ¢τεροιοŅσθαι „pasikeisti (rūšies atžvilgiu)“, μεταπ%πτειν „pasikeisti“. Meliso vartosena rodo, kad jis kur kas tiksliau tematizavo atsiradimo ir transformacijos reikšmes nei Parmenidas. Vėliau ėjo du filosofiniai atsakymai į eleatų genesis kritiką. Empedoklis bandė sieti γ%γνεσθαι su φ&ειν ir jo vediniais, todėl jam genesis reiškė elementų susijungimą ir išsiskyrimą. Anaksagoras perėmė panašią genesis schemą, bet jam kiekviena transformacija privalėjo būti sąlygojama pirminės medžiagos. Šitaip Anaksagoras pradėjo taikyti genesis schemoje reguliarumo principą. Atomistai perėmė iš Anaksagoro reguliarumo principą; jų diskusija su Anaksagoru matyti Leukipo B 2 fragmente. Yra galimi du šio fragmento perskaitymo būdai: aitiologinis ir teleologinis. Šiame straipsnyje pateikiamos interpretacijos išvados remia teleologinį šio fragmento perskaitymo būdą, todėl laikytina, kad šis fragmentas parodo reguliarumo svarbą ankstyvųjų atomistų genesis sampratoje. Taigi Epikūro suformuluotas savaiminės genezės atmetimas rėmėsi ankstyvųjų atomistų genezės samprata.
Downloads
Download data is not yet available.
Most read articles by the same author(s)
-
Domininkas Burba,
The Stroll of Miss M** Kr*** (now Mrs. Sk...) or the Surroundings of Vilnius. Published, translated and the foreword written by Domininkas Burba
,
Literatūra: Vol. 60 No. 2 (2018): Russian Literature
-
Šarūnas Šavėla,
The Scope of Philosophical Conceptualisation of Music in Classical Greece
,
Literatūra: Vol. 62 No. 3 (2020): Studies of Ancient Culture and Its Reception
-
Dalia Jakaitė,
Literatūros mokslas ir teologija: dialogiško santykio realijos ir krikščioniškos mistinės tradicijos laukas
,
Literatūra: Vol. 53 No. 1 (2011): Lithuanian Literature
-
Naglis Kardelis,
Structural Features of the Homeric Hymns
,
Literatūra: Vol. 54 No. 3 (2012): the Classics
-
Vytautas Bikulčius,
Les visages de la mémoire dans le roman de Patrick Modiano «Dans le café de la jeunesse perdue»
,
Literatūra: Vol. 59 No. 4 (2017): World Literatures
-
Елена Курант,
Dialogues of Consent”: The Convergent Strategy in the Plays by Ivan Vyrypajev Illusions, Summer Wasps Bite Us Even in November, The Drunks, The Sun Line
,
Literatūra: Vol. 60 No. 2 (2018): Russian Literature
-
Alexander Markov,
Rubens in Russian poetry: from ecfrasis to ideology and vice versa
,
Literatūra: Vol. 61 No. 2 (2019): Russian Literature
-
Jan Borm,
‘What Am I Doing Here’: Contemporary British Travel Writing: from Revival to Renewal
,
Literatūra: Vol. 49 No. 5 (2007): Special Issue
-
Skirmantė Šarkauskienė,
Sacra Lithothesis (Consecration of the Stone) by Motiejus Kazimieras Sarbievijus: the Genre Problem
,
Literatūra: Vol. 46 No. 3 (2004): the Classics
-
Anniken Telnes Telnes Iversen,
Towards a polythetic Definition of the Bildungsroman: The Example of Paul Auster’s Moon Palace
,
Literatūra: Vol. 49 No. 5 (2007): Special Issue