Bibliotekinės profesijos šiuolaikinės problemos - Синкявичюс, Клеменсас (Knygotyra, 1973)
Pastarajame šimtmetyje iš literatūros archyvų arba muziejų, prieinamų nedidelei visuomenės daliai, bibliotekos virto kultūros, švietimo bei informacijos centrais, visuotinio naudojimosi knyga įstaigomis.Kartu augo profesionalių bibliotekų darbuotojų poreikis. Pirmosios bibliotekininkystės mokyklos kūrėsi praeito šimtmečio pabaigoje. Dabar bibliotekininkai rengiami daugumoje pasaulio šalių. Studentų skaičius bibliotekininkystės mokyklose sparčiai auga.Šiuolaikinėmis mokslo ir technikos spartaus vystymosi sąlygomis ryškėja neatitikimas tarp siekimo, kad bibliotekininkas būtų tiek bibliotekininkystės, tiek ir kurių nors kitų mokslo šakų žinovas, ir tarp realių galimybių šį siekimą įgyvendinti.Problemą galima spręsti, sudarant bibliotekų kadrus iš bibliotekininkystės specialistų ir kitų mokslo šakų atstovų, apginklavus vienus ir kitus žiniomis, būtinomis dalykiniam tarpusavio bendradarbiavimui.Siekiant optimaliai panaudoti knygų fondus bei tenkinti visuomenės paklausą, bibliotekos jungiamos į sistemas. Bibliotekininko pasirengime labai svarbi bendra specialybės žinių dalis, leidžianti jam bendradarbiauti su kitų tipų bibliotekų darbuotojais. Ne mažiau svarbi ir specializuotoji žinių dalis, atitinkanti bibliotekos tipą, leidžianti bendradarbiauti su kitų mokslo šakų specialistais, dirbančiais bibliotekoje.Rengiant Vilniaus V. Kapsuko universiteto Bibliotekininkystės ir mokslinės informacijos katedros naują mokymo planą, buvo vadovautasi teiginiu apie bibliotekos darbuotojų profesinę sudėti ir apie bendrųjų bei specialiųjų dalykų santykį.