Vaikų literatūros cenzūra totalitarinėje ir posttotalitarinėje Ukrainos visuomenėje - Kachak, Tetiana; Blyznyuk, Tetyana; Golod, Roman (Knygotyra, 2025)
Autoriai aptaria XX–XXI a. ukrainiečių vaikų literatūros cenzūrą, kuri didele dalimi yra susijusi su socialiniais-politiniais procesais ir dominuojančia ideologija. Kitas draudimų veiksnys yra prieštaravimai priimtoms socialinėms, religinėms ar seksualinėms normoms, taip pat tradiciniams stereotipams apie jaunimo auklėjimą. Straipsnyje pateikiamas ideologinės cenzūros, kurios spaudimą patyrė ukrainiečių vaikų literatūra totalitarinio sovietinio režimo laikotarpiu nuo 1922 iki 1990 m., masto aprašas. Pažymima, kad SSRS buvo įkurtos cenzūros įstaigos, draudžiančios tam tikrus kūrinius, siekiant užkirsti kelią nacionalinių idėjų ir / ar informacijos, prieštaraujančios komunistinei ideologijai ir sovietinei propagandai, plitimui. Dešimtmečiais buvo leidžiamos specialios instrukcijos dėl rekomenduojamos vaikų literatūros ir dėl „žalingos literatūros“ pašalinimo iš skaityklų, knygynų ir apskritai iš rinkos. Straipsnyje analizuojami draudimai ir cenzūros apraiškos vaikų literatūroje po Ukrainos nepriklausomybės atkūrimo (nuo 1990-ųjų iki šiandien). Pastebėta, kad situacija pasikeitė prasidėjus posttotalitariniam laikotarpiui Ukrainos istorijoje: išnyko ideologinis įsitraukimas, o vietoj to plėtotos nacionalinės istorijos, kultūros ir tradicijų temos. Palaipsniui įvyko sąlyginis tabu „sudėtingoms“ temoms vaikams (mirtis, liga, seksualinė patirtis, psichologinės problemos ir kt.) panaikinimas. Literatūroje atsirado naujų ir nestandartinių vaiko elgesio modelių. Aktyviai plėtojosi įvairūs vaikų literatūros žanrai, o rašytojai išmoko kalbėtis su jaunaisiais skaitytojais apie viską, vartodami „jų“ kalbą. Kintantis utilitarizmo ir meninės raiškos santykis vaikams skirtuose tekstuose pasislinko pastarosios naudai.