(Ne)baigtas Antrasis pasaulinis karas Ukrainoje - Lysenko, Oleksandr (Genocidas ir rezistencija, 2023)
Straipsnyje nagrinėjamas vienas sudėtingiausių ukrainiečių tautos istorijos laikotarpių – Antrojo pasaulinio karo įvykiai. Šis tyrimas siekia parodyti didžiausio žmonijos istorijoje ginkluoto susirėmimo, pasižymėjusio realia depopuliacijos grėsme ir atėmusio iš ukrainiečių prigimtinę apsisprendimo teisę, egzistencinį poveikį ukrainiečiams. Ne tik didieji, bet ir mažesni tarptautinių santykių arenos žaidėjai buvo asmeniškai suinteresuoti užvaldyti Ukrainos teritorijas, žaliavų, pramonės ir žmogiškuosius išteklius. Tačiau Maskva laikė Ukrainą savo neriboto viešpatavimo sritimi ir naudojo visas priemones, kad „Ukrainos klausimas“ būtų išspręstas pagal jos scenarijų. Molotovo–Ribentropo paktas tapo tik laikina sovietų diplomatijos sėkme, juk Hitleris turėjo savų planų dėl ukrainiečių žemių. Pirmoji sovietizacija nedviprasmiškai pademonstravo Kremliaus ketinimus 1939–1940 m. prijungtuose Ukrainos regionuose įgyvendinti bolševikų projektą. Susidūrus dviem totalitarinėms sistemoms – sovietinei ir nacistinei – Ukrainos savarankiškos politinės jėgos sugebėjo susitelkti, kad pasipriešintų ir apgintų esminius Ukrainos tautos interesus. Ukrainos nacionalistų organizacija, kitų politinių grupių atstovai sudarė ginkluotus dalinius – Polesės sečę, Ukrainos sukilėlių armiją, grupinius savigynos būrius, kurie pradėjo kovą su vokiečių ir sovietų okupacine kariuomene ir administracija. Ši nesimetriška konfrontacija turėjo didelę politinę, moralinę ir psichologinę reikšmę, nes patvirtino „Ukrainos idėjos“ gyvybingumą ir kovos už Ukrainos valstybingumo atkūrimą nenutrūkstamumą. Stalino režimui prireikė virš 10 metų Ukrainos nacionaliniam išsivadavimo judėjimui nuslopinti. Tačiau ukrainiečiai nesusitaikė su komunistine tironija ir priešinosi jai iki SSRS žlugimo. Dabar, priešinantis agresorei Rusijai, Ukraina galutinai nutraukia ryšius su imperine praeitimi ir įsitvirtina kaip nepriklausoma, demokratinė valstybė. Metodologiniai tyrimo metodai remiasi teoriniais koncepciniais pagrindinių tyrėjų darbais, tarpdisciplininiais analitiniais ir interpretaciniais įrankiais ir šiuolaikiniu tezauru.