Ankstyvosios priešistorės objektų tyrimai Kalvių apyežeryje - Šatavičius, Egidijus (Archaeologia Lituana, 2015)
Lietuvoje ankstyvosios priešistorės objektų tyrimai nepasižymi pastovumu ir geografiniu tolygumu. Iki šiolei dauguma tyrinėtų akmens amžiaus objektų telkiasi pietinėje šalies dalyje, kur plačiose ledyno tirpsmo vandenų suklostytose smėlingose-žvyringose lygumose gausu titnago žaliavos. Be to, lengvuose dirvožemiuose išsibarsčiusius priešistorinius dirbinius nesunku ir aptikti, ypač jeigu paviršinis žemės sluoksnis paveiktas erozijos. Dauguma šių priešistorinių objektų lokalizuoti didesnių upių ir ežerų pakrantėse. Kita akmens amžiaus vertybių santalkos vieta yra Vidurio Lietuvos didžiųjų upių (Nemuno, Neries, Šventosios) pakrantės. Tyrinėtų ankstyvosios priešistorės objektų gausa išsiskiria ir kai kurių didžiųjų krašto ežerų (Biržulio, Kretuono) ar mažesnių pratekamų ežerų (Jara) pakrantės. Tačiau iki šiolei akmens amžiaus tyrinėtojams beveik nepažįstami yra atokiau nuo pagrindinių vandens arterijų esantys šalies regionai, ypač glacialinių kalvynų zona. Kaip tik viename iš tokių regionų ir tyvuliuoja Kalvių ežeras, kurio pakrantėje buvo surasta ir tyrinėta viena seniausių šiame regione akmens amžiaus gyvenviečių. Šiuo metu tai bene vienintelis finalinio paleolito paminklas Vidurio Lietuvoje, esantis atokiau nuo didžiųjų krašto upių (Nemuno, Neries) ir lokalizuotas aukštumų (glacialinio-fliuvioglacialinio kalvyno) zonoje. Šio straipsnio tikslas – kuo plačiau aptarti ir nušviesti bei pristatyti mokslo ir plačiajai visuomenei Kalvių apyežeryje surastus ankstyvosios priešistorės objektus bei plačiau tyrinėtos Kalvių gyvenvietės archeologinių tyrimų medžiagą. Taip pat tikimės, kad šis straipsnis prisidės prie archeologinių tyrimų medžiagos publikavimo ir pagausins archeologijos šaltinių bazę, nes pastaruoju metu Lietuvoje susiklostė keista situacija, kai kiekvienais metais tiriama ne mažiau kaip šimtas objektų, o tyrimų medžiagos niekas neskelbia.