Periodinė Latvijos spauda apie Lietuvos kariuomenės mūšius Daugpilio apylinkėse (1919 m. birželis – 1920 m. sausis) - Soms, Henrichs (Acta humanitarica academiae Saulensis, 2025)
Lietuvių, lenkų ir latvių kariuomenės dalyvavo išvejant bolševikus iš Daugpilio apylinkių. Rimtas šaltinis tyrinėjant šiuos įvykius yra to meto latvių spauda. 1919 m. Latvijoje ėjo 65 leidiniai – laikraščiai, žurnalai, biuleteniai. Straipsnyje remiamasi dešimties iš jų medžiaga. Informuodami apie mūšius prie Daugpilio, periodiniai leidiniai rėmėsi oficialiais informacijos šaltiniais, bet perspausdindavo informaciją iš kitų laikraščių ir žurnalų. Reikšmingas įvykis buvo Latvijos spaudos biuro (LSB) „Latopress“ sukūrimas. Mūšiai prie Daugpilio vyko trimis etapais – 1919 m. rugpjūčio, 1919 m. rugsėjo ir 1920 m. sausio mėnesiais. Juose dalyvavo Latvijos, Lietuvos, Lenkijos kariuomenės ir Raudonoji armija. Spaudoje atspindimą informaciją apie lietuvių kariuomenės mūšius prie Daugpilio iš dalies galima suskirstyti į tris grupes. Pradžioje laikraščiuose buvo publikuojami pranešimai iš pagrindinių štabų apie lietuvių kariuomenės judėjimą link Daugpilio (išėjimas prie Kuržemės gubernijos sienos 1919 m. birželyje; Medumų ir Ilūkstės–Sventės ežerų linijos užėmimas; artėjimas prie kairiojo Dauguvos kranto; 25 km pločio kranto linijos užėmimas), apie kariuomenės mūšius prie Daugpilio esančiose gyvenvietėse (Ilūkstėje, Zarasuose, Eglainės stotyje, artilerijų susirėmimai, Daugpilio apšaudymas). Vėliau skaitytojai buvo informuojami apie Lietuvos ir Lenkijos kariuomenių bendradarbiavimą ir konkurenciją dėl įtakos regione ir mūšiuose už Daugpilį. Galiausiai laikraščiuose perteikiamos latvių diplomatų nuomonės apie svarbų lietuvių kariuomenės vaidmenį mūšiuose už Daugpilį, nepaisant to, kad kariuomenė nedalyvavo išlaisvinant miestą. Reikia pripažinti, kad dėl objektyvių priežasčių (karinės informacijos konfidencialumo) kai kurios temos spaudoje aptarinėjamos nebuvo, pavyzdžiui, lietuvių kariuomenės ginkluotė ir nuotaikos, dalinių vadų pavardės. Kita vertus, buvo plačiai aprašinėjamas priešas – Raudonosios armijos ginkluotė, vadų ir kareivių nuotaikos ir kt.